- Joderic har fått ordrer. - Ikke vær urolig.
Jeg kan ikke ta imot noe fra deg. Matthew arbeider på slottet.
Owen. Ta med familien og sakene dine, og vend tilbake til møllen.
Dere blir ikke kastet ut i dag.
Nå går vi.
- Hva venter du på? - Ingenting.
Alt vil ordne seg.
Ærlig talt. Du vil se reaksjonen. Du vil se takknemligheten deres.
Joderic!
Du vet jeg må gjøre det, Robin.
Og du vet at sheriffens menn er på vei.
- Er du virkelig nødt til det? - Du klaget aldri før.
Det er to ting man ikke kan slippe unna: Døden og skatten.
Når døden skyldes skattene, er det noe galt.
- Dette betaler møllerens gjeld. - Jeg kan ikke ta imot dem.
Pengene er stjålet. Sheriffen vet at han ikke har råd til det.
Jeg kan selvsagt dele dem opp og betale inn litt av gangen.
Når noen bryter brød i Nettlestone, kommer de til å takke deg, Joderic.
Men si at du ikke har sett meg. Si at dette var din idé.
- Hvorfor? - Mine venner tror jeg er forfengelig!
- Nå blir vi kastet ut. - Robin lovet å hindre det.
Hvorfor gir vi penger til en skatteinnkrever?
- Han er fogd. - Å ja, det er jo noe helt annet...
- Owen, Kate. Jeg er her for å... - Traff du ikke Robin?
- Han skulle snakke med deg. - Nei. Jeg beklager.
Jeg har ikke truffet ham. Men vi kan fikse dette.
Han drepte ham. Robin drepte ham!
Hallo der! Stopp!
Herre!
Du nekter å tro at du ikke er uovervinnelig. Han banket deg.
- Hvem er han? - Nattevakten.
- Ham har jeg aldri hørt om. - Han har vært her i flere år.
Kanskje du var ute på korstog. Han er en god mann.
Han er blitt sett i Nottingham, og til og med på slottet.
- Han kommer alltid om natta. - Han legger igjen medisin og mat.
Sheriffen jager ham, men han skader ingen.
Hvorfor drepte han Joderic, da? Vi må finne ham.
Ifølge landsbyboerne i Nettlestone-
- drepte Robin Hood en fogd i dag.
Enestående, ikke sant? For en dramatikk!
Til og med hans kjære landsbyfolk vil miste tålmodigheten med ham nå.
- Hva mer sier de? - Hood lovet å hindre en utkastelse.
Krigen har forvirret ham. Ikke rart.
- Hva foreslår dere? - Represalier overfor landsbyene.
Det ville ikke Joderic likt. Hvorfor skal uskyldige lide for hans død?
De var jo vitne til og meldte fra om forbrytelsen.
Og har represalier fungert før?
- Nei. - Marion har rett.
Den feilen begår vi ikke om igjen. De Fourtnoy?
Vi kan dra politisk fordel av dette.
Robin Hood har gitt oss overtaket. Vi må beholde det.
Utroperne får fortelle folket hva som er skjedd.
Gjør det kjent at en uskyldig er blitt drept.
Utmerket. Det vinner vi sympati på.
Herre. Jeg tror på handling heller enn ord.
Med tilstrekkelige ressurser kan jeg fange ham.
Da prøver vi begge deler. Måtte den beste mann vinne.
Joderic var unik.
Han var god, medfølende og lærd.
- Mordet på fogden... - Vi går så snart Joderic er begravd.
- Vi sier at du var for opprørt. - Jeg er det.
Vår reaksjon på Robin Hoods forvandling...
Hva gjør du her? Du kan ikke jobbe.
Alle er innkalt igjen. Jeg ble hentet fra pensjonisttilværelsen.
Jeg skal snakke med sheriffen, så du slipper å arbeide.
Det hjelper å arbeide.
Jeg griper ennå etter henne om natten. Det er så dumt...
Når dette er over, blir du med oss hjem.
Alt dette ble kastet bort på et øyeblikk-
- av en pil som ble avfyrt fra Robin Hoods bue.
Han sier at du drepte Joderic! Vi virker som... forbrytere!
Vi er forbrytere. Det vet du vel? Eller har det forandret seg?
Valget står mellom stabilitet, orden og autoritet...
...og Robin Hoods og de lovløses tilfeldige grusomheter.
Denne feige forbrytelsen vil bli gjengjeldt.
Vi skal finne Hood, om vi så må bruke hunder, -
- og sørge for at han ikke lykkes.
Du får aldri skyte på meg!
- Dette er til min ære, ikke sant? - Du tror visst at alt handler om deg.
- Det gjør det jo! - Du har gitt ham overtaket.
Du drepte en uskyldig.
- Jeg gjorde det ikke! - Det tror jeg heller ikke.
- Det var den "fredelige" Nattevakten. - Nei.
- Jeg så ham. - Det var ikke Nattevakten.
- Hva vet du? Hvorfor stakk han? - Hvorfor rømte du fra Joderic?
Jeg må gå.
- Hjelp meg. - Ja da. Det var ikke Nattevakten.
Jeg kan lete overalt unntatt på ett sted.
- Du må lete på slottet. - Jeg tar ikke imot ordrer.
- Vær så snill! Jeg må bli renvasket! - Å fange morderen er vel viktigere?
Uten folkets tillit kan jeg ikke utrette noe.
Jeg skal prøve.
Er konstabeltittelen bare blitt en seremoniell utnevnelse?
Mot problemer som Hood trengs det mer håndfaste tiltak. Utropere?
- Sir Guy. - Marion.
- Så mange hunder for én mann? - Det var min idé.
- Konstabelen ba oss ikke handle. - Konkurrerer dere?
Han er ikke verdig tittelen. Hvem som helst ville vært bedre.
Politikk. Selv ikke da far var sheriff, forsto jeg det.
Han sendte meg hit fordi en morder er løs.
"En morder"? Tror dere ikke det er Hood?
- Far tror da at jeg er trygg her. - Det er ikke lov.
- Jeg skal snakke med sheriffen. - Takk, sir Guy.
Gjennomsøk skogen sørover. Vi skal finne Robin Hood.
Disse hundene skal få fart på ham.
Dette liker jeg ikke.
Kongens jegere og skogvoktere... kommer denne veien... Hunder!
Vi deler oss og møtes ved proviantlageret.
Er jeg venstrehendt, Matthew?
- Ledetråd: Nei. - Unnskyld, sir.
Stå på ett bein. Høyre bein.
I én time. Da husker du nok bedre neste gang.
Så hva syns du om din nye stilling?
Ikke vær urolig. Du er heldig.
Møllen er stengt, og du kunne like godt vært på flukt gjennom skogen.
Vakter! Vakter! Slå alarm!
I mitt eget rom! Hvor er soldatene?!
- De er ute og leter med hundene. - Gisborne er en tåpe!
- Hood ser ut til å ha unnsluppet dem. - Glem Robin Hood! Steng slottet!
Si til Gisborne at han skal finne morderen!
Stopp. Si til Gisborne at han skal fordoble antallet hunder.
Du sa jo at det ikke kunne være Hood.
Vi gir ham skylden for dette mordet også.
Imens finner du ut hvem som egentlig er skyldig!
Vi ber for Matthews sjel. Nå er han på et bedre sted.
Våk over oss, Matthew. Og vær stolt av oss.
Vi skal stille Robin Hood for retten. Det har dere mitt ord på.
Det er ikke sant! Soldatene fant det.
- Det var proviantlageret vårt! - De har ødelagt alt.
Hva foregår her? Jeg gjemmer meg i mitt eget slott.
- Ut herfra! - Vi vil finne morderen.
"Vi vil finne..." Bla-bla-bla! Få gjort det, da!
- Hvordan går det med Gisborne? - Robin Hood er fremdeles løs.
Har du spredd ryktet om at han har begått minst to drap?
Tror du at to dødsfall holder?
For å vende folket mot ham, mener jeg.
Hvis vi skal gi Hood skylden, kan vi gjøre det ordentlig. Hva syns du?
Flere døde ville vært interessant. Vakre døde. Ikke bare smågutter.
Vakter!
- Kom, lady Marion. - Jeg trodde slottet var stengt.
Gå til rommet ditt. Det er farlig her.
Hva er det som foregår?!
Tre mennesker er drept foran nesen din! Dere er inkompetente!
- Dere fant bare piknikrester. - Jeg fant iallfall noe.
Hold kjeft! Dere plaprer som kvinner! Bli voksne!
Mordene sies å være Robin Hoods verk, men hvilke beviser har dere?
Hvordan kunne han gå rundt på slottet uten at vaktene så ham?
Og du var vel selv der like før hushjelpen ble drept?
Det husker jeg ikke.
Og mordene er nyttige for deg. De stiller deg i et godt lys.
- Så hun deg? - Jentungen gjetter bare.
Tar Will med vann, tror du? En brødbit ville vært fint.
Kanskje litt ost...
Vi skal bli fanget, torturert og hengt...
...og han vil ha ost?
Gir de seg aldri?
Hundene! Vi kan ikke stoppe! Det er for mange av dem!
Vi må gjøre noe! Vi flykter når vi selv burde jaktet!
Nattevakten er fremdeles der ute!
Vi går østover, mot Nettlestone.
Forsvinn! Dere er ikke velkomne her.
Unnskyld, men vet dere om Nattevakten har vært her?
- Har Nattevakten vært her? - Har dere noe mat? Noe vann?
- Du drepte sønnen min! - Hva? Er Matthew død?
Du kjenner meg, Kate! Og Joderic.
- Du lovet å snakke med ham. - Jeg ville aldri skadet Matthew!
Du våger ikke å nevne navnet hans!
- Jeg drepte ingen av de to! - Ingen av de andre heller?
- Hvem da? - Jeg håper at du blir henrettet.
- Vi gjorde ikke noe av det der! - Vi leverer dem til sheriffen!
Jeg kjemper for deres skyld!
Sheriffen henger brødtyver!
Han skjærer av dem tungen! Han sår splid mellom oss.
Nå går vi herfra!
Bli der!
Jeg forlot hjemmet mitt for deres skyld. Jeg overga meg til sheriffen!
- Du ga Joderics penger til dem. - Det der fattet jeg aldri.
Jeg har gjort merket vårt bedre. Nå kan det ikke kopieres.
Bare far og jeg kan lage sånne.
Det er bra. Det er veldig bra.
- Beklager, mylady. - Jeg ser etter sersjant Lacey.
- Det er ikke trygt for deg her. - Jeg vet det. Takk.
- Alt er i orden. - Det er det vel ikke?
Nei. Hvem kunne vel ane at Robin var en morder?
Alle disse døde... Det er ufattelig.
Matthew.
Hans stakkars foreldre. Jeg følte det samme da jeg mistet Ruth.
Jeg prøver ikke å dvele ved det, men å huske de lykkelige stundene.
Men det plager meg at hun ikke døde i sin egen seng. Det kan jeg ikke...
John. Du får overta.
Jeg må til slottet. Dette har gått langt nok. Vi slutter å flykte.
- Du skal vel ikke overgi deg igjen? - Jeg vet hvordan du kan komme inn.
- Lurt eller veldig lurt? - Raskt.
Kunne jeg skutt en pil gjennom det vinduet herfra?
Spenn buen mykt, som om du kjemmer håret.
- Det ville være mulig. - Jeg ville selvsagt ikke gjort det.
Du erter meg, ikke sant?
Ja, jeg sier hva som helst. Før i tiden var det mulig.
Nå holder vi tann for tunge. Vi som er så heldige å ha beholdt tungen.
Vi sier én ting, men mener en annen.
Du sier for eksempel at du vil lære å skyte med bue.
Men du er bare interessert i buens rekkevidde.
Du prøver å bevise at han er uskyldig. Elsker du ham fortsatt?
- Hvem, mener du? - Fortell ham det.
Ikke det at du noen gang ser ham. Bra folk er fortsatt glade i ham.
Hvorfor kan det aldri være en vakker kvinne?
- Kall hjem hundene. - Hvorfor? Du er en morder.
- Du vet at det ikke er sant. - Ja.
- Skal du drepe meg nå? - Noen ønsker visst livet av deg.
Det er da ikke noe nytt. Velkommen til min verden.
Jeg kom inn hit usett.
Hvis morderen er halvparten så flink som meg, kan han også det.
- Hva er poenget? - Jeg kan fange ham for deg.
To spørsmål:
Hvordan... og hvorfor?
Ri gjennom landsbyen Nettlestone.
Vis deg ordentlig fram. Det vil lokke fram morderen.
Da skyter mine menn ham. De er nemlig usynlige.
La si at jeg går med på det.
Hvorfor?
Uskyldige mennesker dør. Det kan jeg ikke tillate.
Skjerp deg, Robin. Dette er bare sengeprat.
Var ærlig med meg. Hva er din egentlige årsak?
Skal jeg fortelle deg det? Ingen er glade i deg lenger.
Folket har snudd seg mot dere.
Dem som var aller mest glad i deg. Det kan du ikke godta.
- Er vi enige? - Tråkket jeg på en øm tå?
Jeg tar det som et ja.
Forresten... dette er til deg.
Den som bærer et sånt, er på min side.
Så søtt. Står det til kjolen min?
Dette er avgiften for at jeg redder livet ditt.
- Jeg ber om unnskyldning, mylady. - Sånn er du når du er avslappet?
Du kan ikke være her!
Ikke vær en sånn gledesdreper, Marion.
Jeg tror morderen er De Fourtnoy. Han er konstabel her.
Han var der da hushjelpen ble drept.
Og en morder på frifot vil styrke hans posisjon.
- Situasjonen gagner ham. - Jeg skal forandre situasjonen.
- Og du kan det bare fordi du vil det? - Man må ville det for å forandre noe.
- Hvorfor ikke bare flykte når du kan? - Men vi har det jo så morsomt.
Er det ikke noe som går innpå deg? Du går rundt som om du er udødelig.
Som om pilene vil prelle av. Jeg har aldri sett deg såret.
- Jeg er blitt såret. - Fortell.
Du tror at styrke er ikke å føle noe.
Men hvordan vil du da forstå hva andre føler?
- Hvordan blir du da hel? - Jeg føler det når uskyldige dør.
Når mine menn blir jaget som dyr. Når gode folk blir vendt mot meg.
Jeg snakket med noen om deg i dag. En god mann.
En som husker deg fra gamle dager.
Det fins dem som fremdeles er glade i deg.
Mylady? Jeg må ransake rommet ditt.
Forresten, etterforskningen din... Bra jobbet!
- I morgen får vi se om du har rett. - Mylady!
Fikk du sheriffen til å avblåse jakten? Hvordan?
- En sengeprat. - Gikk du til sengs med sheriffen?
- Jeg inngikk en avtale. - Ingen avtaler med sheriffen!
- I morgen... redder vi livet hans. - Hva?
Kan vi krangle om det i morgen? Jeg vil gjerne sove.
- Jeg har en bedre idé. - Like god som å redde sheriffen?
Fant de lageret vårt oppe i Long Stone?
Vi ville vel ikke gi folket mat hvis vi var mordere? Ikke sant?
Nå som møllen er stengt, vil landsbyfolkene sulte.
- Du vil bare bli avholdt av alle. - Nei. Jeg vil ikke bli kalt morder!
Det er urettferdig. Jeg er glad i deg, men jeg får ingen mat.
Men dem som ikke er glade i deg, blir matet.
Vi gir mat til folk som avskyr oss og redder en mann som vil drepe oss.
Jeg er ikke glad i deg lenger. Får jeg mat nå?
Jeg er ingen morder!
Jeg har med meg mat for å vise min velvilje.
Jeg er deres venn.
Mine menn er slitne og sultne.
Dette er den siste maten vi har.
- Owen... - Du utnytter oss.
- Du og sheriffen. - Det gjør jeg ikke.
Dere bruker oss som spillebrikker. Hvilke gaver vil han gi oss senere?
Mine venner. Deres sheriff og jeg kommer med en gave til dere.
Den er en påminnelse om vår frihet.
I dag viser vi ikke frykt. I dag trosser vi Robin Hood.
I dag går vi blant dere, for livet går videre.
Vi gjemmer oss ikke, og vi kryper ikke for de lovløse.
Vi forandrer ikke vårt liv på grunn av deres terrorvelde.
Vi holder hodet løftet. Loven er til for å beskytte oss.
Hvis Robin Hood får trosse loven, motarbeide rettferdigheten-
- og ta brødet vårt, hvem vet hvordan det da vil ende?
Han overser lov etter lov, og til slutt tar han noens liv.
Loven er til for å beskytte oss.
Sheriffen og jeg deler deres skrekk over mordene.
Vi er her i dag for å vise at vi står sammen.
Hva gjør du? Du dreper uskyldige! Hva slags mann er du?!
Marion?!
- Er du Nattevakten? - Jeg vet hvem som vil ta sheriffen.
- Det er Joe. - Joe Lacey?
Joe!
Senk buen. Senk buen, Joe.
- La meg gjøre dette. - Hvorfor drepte du dem?
Min Ruth arbeidet på slottet hele livet.
Hvor var sheriffen da hun lå for døden? Sendte han mat?
Nei, han sendte Joderic. For vi hadde ikke betalt skattene.
Hun døde som en hund i rennesteinen.
- Det skal han også gjøre. - Prins John vil sende en ny sheriff.
- Og landsbyfolket blir torturert. - Er jeg altså helt alene?
- Tør ingen andre si sin mening? - Du drepte møllerens sønn!
- Ved et uhell. Sheriffen flyttet seg. - Og dagen etter, da?
Da du tok 3 stallgutter og tjenestepiker?
Sheriffen drar. La meg gjøre dette forferdelige, Robin.
Slipp buen, Joe. Ellers skyter jeg.
Jeg gjorde det, Ruth. Jeg skjøt sheriffen.
Nei, du skjøt assistenten. Min dobbeltgjenger.
Stakkars Joe. Jeg forstår hans sorg.
- Men hvorfor drepte han så mange? - Det gjorde han ikke.
- Hvem gjorde det, da? - Kom nå.
Hva er det nå, Locksley? "Jeg dreper deg! Jeg mener alvor!"
Lacey hadde ingen grunn til å drepe stallgutter, men det hadde du.
- Du lot folk tro at jeg drepte dem. - En interessant idé.
- Det var sånn det skjedde. Tilstå. - Hvordan kunne jeg gjøre det?
- Du lovet å drepe meg for noe sånt. - Jeg mente det.
Og nettopp derfor vil ingen noen gang få vite det.
- Jeg sender mennene etter ham. - Nei. Du får en annen oppgave.
Så det er deg. Du må ha meg unnskyldt.
Jeg ville bare si fra om at jeg blir ny konstabel.
Jeg tror deg ikke før sheriffen selv har sagt det.
Det er dessverre umulig.
Jeg har tjent ham trofast. Jeg har...
- Jeg har drept for hans skyld. - Han visste at du ville si det.
Derfor blir jeg den nye konstabelen.
Hvorfor blir du kalt Nattevakten når du kommer om dagen?
Det gjør jeg ikke vanligvis. Jeg må jo ikke bli sett.
Du trenger ikke gjøre det lenger. Verken dag eller natt.
- Nå som du er her, mener du? - Ja.
Far lærte meg å slåss. Han ville gi meg alternativer.
Jeg velger å hjelpe de fattige. Det kan du ikke hindre meg i.
- Vet din far hva du gjør? - Han tror jeg broderer.
Vent litt. Jeg har en mølle å åpne.
Dette er til deg og Owen, for å hedre din sønns minne.
John?
Jeg erklærer herved denne møllen for åpnet!
- Han må ta æren, hva? - Ære?
Nei. Jeg tror bare at han ønsker å bli elsket.